Mads Skjern har haft fremgang med sin egen forretning, -
- etablerer en ny bank med sin bror som direktør -
- og har stadig nye planer.
Han vil opføre en konfektions- fabrik på en grund ved banen.
Arealet er belagt med en bestemmelse om en park.
Men Mads tager kontakt med byrådssekretær Godtfred Lund, -
- der har en dårlig økonomi.
Hr. Schwann er inkassator og løber familien Lund på dørene.
Bankdirektør Varnæs' bror Jørgen har økonomiske vanskeligheder, -
- forårsaget af hans skilsmisse og hans forhold til Birgitte Graa.
Han har solgt sine aktier til sagfører Skjold Hansen, -
- der indtræder i bankens bestyrelse.
Maudes problem er, at hun må modtage fru Skjold Hansen i visit, -
- samt at fru Møhges 100-års fødselsdag skal afvikles.
Den gamle dame har dog taget fejl af sin og sin mands dåbsattest -
- og fylder kun 90.
Mens Mads Skjern rider på sin succes, -
- og hans bror Kristen fatter håb om at forenes med Elisabeth, -
- plages Varnæs af problemer hjemme og især i banken, -
- hvor personalet fra hr. Stein til Ulla Jacobsen viser ham loyalitet.
For Ullas vedkommende endda særlig medfølelse.
Mon I ikke skal af sted?
Tak for mad.
- Hvad er der, Daniel? - Er der noget?
- Han har fået en anmærkning. - Og det kan han ikke selv sige?
Hvad står der i den anmærkning?
"Det er svært at fastholde Daniels interesse for undervisningen."
Jaså.
Læreren er så kedelig.
Og den viser du først nu?
Når du kommer fra skole, kan du komme ind på kontoret.
Ja.
- Stik så af. - Kom, Daniel.
- Alle børn får anmærkninger. - Ellen får aldrig.
- Jeg fik i bunkevis. - Næppe for at sove i timerne.
- For at være næsvis. - Det tvivler jeg ikke på.
Det er også til dig.
"Den internationale kunstner professor Ernst Nyborgs -
- udstilling på Postgaarden."
Hvorfor er vi inviteret?
Baron von Rydtger er formand for Kunstforeningen.
Han skal være en glimrende portrætmaler.
Hvad vil han så i Korsbæk?
Von Rydtger og han har fælles venner eller veninde.
Hvad siger baronessen til det?
Damen er også veninde af baronessen.
- Det skiller dem ikke ad? - Åbenbart ikke...i de kredse.
Og nu kommer damen sammen med maleren?
Det siges, at hun morer sig med Jørgen Varnæs.
Åh, hende? Det var derfor, han blev skilt.
- Følger du slet ikke med, Mads? - Jo, i forretningslivet.
Denne her dreng bliver tungere og tungere.
- Det er på fredag. - Og vi er nødt til at gå med...
Fordi von Rydtger er formand for Omegns Bankens bestyrelse?
Også derfor. Men det er ingen skade, at vi viser os.
Vel, kammerat?
Tak for mad.
Regitze og Ulrik... Lige et øjeblik.
Der er noget, jeres far vil sige til jer.
- Hans Christian? - Ja, min ven.
- Børnene, du lovede jo... - I skal gå lige hjem fra skole.
- Der var mere. - Nå ja, hvis I...
- Hvad er det, du kalder det? - Føjter.
Hvis I føjter, så henter Agnes jer. Forstået?
Ja.
Baron von Rydtger? Ham kommer vi da ikke sammen med mere.
Ikke efter, at han gik over til den anden bank.
Hvad skriver han?
Han vil gerne se os til en reception -
-i forbindelse med en maleri- udstilling på Postgaarden.
- Hvem er maleren? - Ernst Nyborg.
Han har såmænd været min tegnelærer.
- Det er på fredag. - Verden er lille.
Din tegnelærer er åbenbart blevet stor.
Jeg spiser frokost med bestyrelsen.
- Hvordan kommer du hjem? - Jeg ringer.
Ja, nu er vi begyndt at få breve fra baronen.
Du skal til fernisering, Katrine.
Jeg skal ikke ferniseres nogen steder.
Det hedder det, når man åbner en maleri-udstilling.
Jeg er blevet medlem af Kunstforeningen.
Du..?
Det var i banken...Baronen hvervede mig som medlem.
Hvornår er du begyndt at interessere dig for den slags?
- Ham her er international. - Ja, men det er vi ikke.
- Du kan gå selv. - Du skal sgu med, Katrine.
Jeg har skilderier nok.
Små slag.
Stationsforstanderen sidder og våger over disse kunstskatte.
Må jeg give en hånd med?
Selv aristokratiet er indblandet.
Hele møget står under baron von Rydtgers beskyttelse.
Det var den sidste.
Sig til Madsen, at det hele skal til Postgaarden.
Pænt af dig, kammerat. Du fortjener en bajer.
- Penge kan jeg ikke give dig. - En bajer er godt nok.
i det lille rige ved det blanke sund
der har jeg en pige kær
Hvem er det, Røde har fisket frem?
Vel en arbejdsløs.
Det hele skal hænges op på Postgaarden.
Så siger de "ih og næh"... selv om de ikke forstår en skid.
- Er du sulten? - Den sild ser spiselig ud.
Boldt, en sild til kammeraten her.
Du tror ikke, de vil forstå en skid?
- Nej, men de kommer. - Fordi baronen er formand.
Jeg har ikke forstand på kunst.
I mit hjem havde vi et billede af Jesus, der vandrer på søen.
- Fede maler også. - Hvad maler du?
Lokalerne her er en prøve på Fedes kunst.
For tiden maler jeg skilte for kommunen.
Så er vi en slags kolleger.
- Hvad hedder du? - Nyborg.
Ernst Nyborg.
Er det dig..?
- Gu' er det mig. - Det var satans.
Den skal vist skylles ned. Tjener, 3 brændevin.
Go'morgen.
Direktøren er ikke kommet endnu.
Nå...
Stein, har De fundet flere, der skal have tommelskruerne på?
Nej, takket være Deres bistand er det hele hjemme.
Undtagen et par kunder, der ikke var værd at holde på.
Mange af dem holdt sig til os, da vi havde brug for dem.
Gammelt venskab er farligt for en bank.
- Nu etatsråd Lund... - Er død og begravet.
Vi har ingen pligt til at sørge for hans søn.
Han har skiftet til Omegns Banken.
- Hans mellemværende med os? - E r afviklet.
Det var pokkers.
Sig til Varnæs, jeg er ovenpå.
Godmorgen.
og hver en gang at døren gik
jeg troede, det var dig
- Hvad mener du? - Om hvad?
At Ernst pludselig optræder i Korsbæk.
Jeg har læst, at han optræder de særeste steder.
Ellers er han jo i Paris og Schweiz og Amerika.
- Og bor i Tibirke. - Du har fulgt Ernst ganske godt.
Det kan ikke undgås, når man interesserer sig for kunst.
- Og måske for Ernst. - Det er så længe siden.
- I har fået nyt? - Ja.
Vi tager vores sherry nu.
Ingen ved, hvornår Hans Christian kommer hjem.
Godaften.
Frk. Jacobsen... Har De tid et øjeblik?
- Godaften. - Godaften.
Hr. Stein, vent et øjeblik.
- Er De i byen? - Kun for et par dage.
- Er min bror derinde? - Ja, bankdirektøren arbejder.
- Nu skal jeg. - Fint.
- Hvor længe kan du blive? - Kun et kvarter, min ven.
Du, Hans Christian... Vi må finde en anden ordning.
De andre har opdaget os.
Når du kalder på mig.
Jeg har vel lov at trække på bankens arbejdskraft.
Nå... Jeg nåede lige at smutte ind.
For at se til min 'flittige' bror.
Frk. Jacobsen og jeg skulle gennemgå papirer.
- Så kan jeg måske gå? - Er det ikke Deres glas?
Ja, tag Deres sherry først.
- Og du, Jørgen? - Ja tak.
Frk. Jacobsen har hjulpet mig det sidste halve år.
- Vi har haft en del at se til. - Ja, det har vi jo alle.
Din efterfølger er ikke så let at danse med som du.
Meget har ændret sig. Ikke sandt, frk. Jacobsen?
Jo...men hvis jeg kan gå nu...
- Farvel. - Farvel, frøken.
Ja, hver sin smag.
- Hvad mener du? - Nå, "Schwamm darüber"...
- Går det ellers godt? - Udmærket.
- Og hjemme? - Jo.
- Har Maude tilgivet mig? - Maude er jo dannet.
Hun bærer ikke ved til familie-ballader.
Jeg vil bede dig gøre mig en broder-tjeneste.
- Ja? - Det er om Gitte.
Maude har aldrig inviteret hende.
Det var et chok, det med Minna.
- Vi skylder sgu ikke Minna noget. - Nej...
Det er trods alt også mit barndomshjem.
Du har altid været velkommen.
Jo, men er det ikke på tide, at Gitte også..?
- Gitte er jo ikke kedelig. - Nej, det kan man ikke påstå.
Kan vi ikke bo hos jer et par dage?
Jeg skal nok tale med Maude om en invitation.
Men...de der dage er faktisk nu.
Nu?
Gitte er i byen for at hjælpe en ven.
Med en billed-ophængning.
Det er ham maleren professor Nyborg.
- Er det en af Gittes venner? - Ja, og en af mine.
Gitte hjalp baronen med at få ham hertil.
Maude kender ham... Han var hendes tegnelærer.
Er det så ikke en himmelsendt chance?
Du får det til at lyde så let.
Hvorfor skal al glansen falde på baronen?
Hvis du åbner dit hjem for Gitte, så er du inde i billedet.
- Det kan være det samme. - Ikke for Maude.
Men lige nu?
Hans Christian... Hvad fanden er det for hykleri?
Gitte har været gift med en greve.
Hun kan da være lige så god som Maude.
- Og dig og mig... - Hva'?
Den ene har ikke noget at lade den anden høre.
Du kalder det bare 'overarbejde'.
- Må jeg give dig et råd? - Om hvad?
Find noget morsommere... og i en anden by.
Jeg skal hjem til middag. Hvad med dig?
Næ tak, jeg skal til middag hos von Rydtgers.
Ja, du kommer jo hos formanden for Omegns Bankens bestyrelse.
Det er gamle venner af Gitte.
- Så taler du med Maude? - Ja.
Jeg ringer dig op senere.
- Det kan ikke være din mening. - Hvilket, min ven?
Om Jørgen og det dér pigebarn.
- Hun har været udmærket gift. - Ja, indtil flere gange.
Jørgen er da min bror.
Jeg vidste, der var noget...
Vi har jo plads, og Jørgen har altid været velkommen.
Sammen med Minna, ja.
Synes du, vi skylder Minna noget?
- Hvad mener du, Elisabeth? - Jeg?
Elisabeth mener det samme som jeg.
- Hvor ved du det fra? - Gør du da ikke det?
Vi kender jo ikke den dame.
Måske var det ingen skade til...
- At hvad? - At der kom liv i huset.
Du klager altid over, vi kun ser gamle mennesker.
Alle arvestykkerne.
Agnes, vil De se efter, om gæsteværelserne er i orden.
Det er de.
Der bliver to gæster, overretssagføreren og...
- Hvornår kommer de? - I morgen.
Det er helt mærkeligt. Sådan har jeg aldrig siddet før.
Det er hende, han har rendt med.
Det kan umuligt passe.
Allerede ved stegen sagde herren:
"Jørgen og fru Graa vil gerne bo her et par dage."
Hvad sagde fruen?
Hun fik øjne så store som tekopper.
Men så fik hun øje på mig og sad bare med åben mund.
Det rager heller ikke dig.
- Dav. - Goddag.
Jeg tænkte nok, det var kaffetid.
De tror vist, De har fået et nyt stambord, Lauritz Jensen.
Deres kaffe, Laura, er bedre end den på Jernbanehotellet.
De klapper i som en østers, når jeg kommer.
Dav, Lauritz...
- Skulle du ikke på arbejde? - Jo, om en halv time.
Du skulle bare se det her.
"..med ledsager fredag kl. 2."
Sådan ét har herren og fruen også fået.
- Hvorfor har du..? - Jeg kender kunstneren.
- Hvad er det? - Agnes smutter fredag eftermiddag.
- Nej, Lauritz... - Du er også inviteret.
Vi husker, da hun gik på basar med den vindbøjtel.
- Hvem? - Boldt.
Hun købte fruens billede, så fruen måtte ligge i sengen.
Agnes skal med til fernisering.
Fernisering? Jeg troede, det var noget med gulve...
- Jeg vil gerne prøve den blå kjole. - Så gerne.
Vil De tage kjolen ind til fru byrådssekretær Lund.
- Jeg skal sørge for en stol. - Ellers tak.
Jeg har en aftale med Deres chef.
Nu er det vel i orden? Håndværkerne står på spring.
Vi mangler bare rent formelt borgmesterens accept.
Hvorfor tager det flere måneder?
Gamle folk har det med pludselig at tro, -
- at de husker et eller andet, som de har glemt.
- Hvordan skal det forstås? - De gamle bestemmelser om parken.
Jeg har beroliget ham med, at intet er tinglyst.
Han har vel fattet, hvad projektet vil betyde?
Bestemt... Han er meget interesseret.
Borgmesteren er ikke uden forfængelighed.
Så vil han sætte en ære i, at byen udvikler sig, før han går af.
Netop.
Og jeg minder ham om, at det her er en chance.
Så kan vi måske få en ende på sagen?
- Jeg gør, hvad jeg kan. - Ja, det regner jeg med.
Jeg skal til møde med arkitekten. Så langt er jeg...
- Kan jeg sætte Dem af...? - Ellers tak.
Min kone forelskede sig i en kjole til ferniseringen.
- Ja, vi skal jo på udstilling. - En glimrende maler.
Især til portrætter.
- Sid her, fru Graa. - Hvorfor siger De ikke Gitte?
Det skulle De også gøre. Hvad hedder De?
- Maude...Var værelset i orden? - Yndigt.
I sammenligning med det hummer på Postgaarden.
- Værelset var min søsters. - Glimrende smag.
Det er mig, der har indrettet det.
- Ønsker fruen vin eller øl? - Kun apollinaris.
Mit hoved er som en zeppeliner. Tøjr mig, hvis jeg stiger til vejrs!
Enhver bevægelse med hovedet, og det falder af.
Går det så vildt til hos baronen?
Når Ernst er med, sker der noget frygteligt.
- Frygteligt? - Frygtelig morsomt.
- Slippe hvide mus løs... - Hos baronen?
- I nat var det en gris. - Inde i salonerne?
Bare en lille én, som Ernst havde fanget til Puslingen.
- Puslingen? - Ja, Jørgen.
Et underligt navn.
- Som dreng hed han Lillebror. - Ja ja.
I skolen hed han Fister.
Kan vi ikke tale om noget andet?
Det er da ingen skam at hedde Fister eller Pusling.
Pusling...
Agnes, De kan servere det varme.
Det med Puslingen er på grund af hans kone.
- Hvad var det, hun hed? - Minna.
Hun lagde en termoflaske med honning-mælk i hans kuffert.
Jørgen har hældt honning-mælk ud til alle landets katte. Ikke, Fister?
Jo, én i vide katte-kredse kendt, forhenværende politiker.
Du skylder mig mindst 500 kr. for i aftes.
Spillede De også poker?
Nej, grisen væltede spillebordet, så de opgav at tælle op.
Ernst! Jeg skal hjælpe ham med at hænge billederne lige.
Husk, han sætter sit navn i nederste højre hjørne.
De er i familie med baronen?
Jeg har i min dunkle fortid været gift med baronessens bror.
- Er han død? - Nej.
- Hvornår var vi der, Pusling? - Forrige lørdag.
Det var lige ved, at v i døde.
- Hvordan dog? - Af kedsomhed.
Frederik er guddommelig kedelig, og slottet ligner et mausoleum.
Og hans nye kone ligner et herregårds-spøgelse.
De passer glimrende sammen!
Et pust fra Paris.
- Du forskrækkede mig. - Undskyld.
Den klæder dig.
- Vi skal vel af sted? - Er de andre gået?
Fru Graa...Gitte skulle hjælpe med ophængningen.
Din pels?
Nej, hellere fryse ihjel efter at have set hendes.
En nertz. Den var pragtfuld. En gave fra Jørgen.
- Fra Paris? - Nej, fra hofbuntmager Palm.
- Har Jørgen råd til det? - Hun fik 33 %...
- Men du har vel ikke råd? - Lige så meget som Jørgen.
- Men dog, baron von Rydtger. - Undskyld, jeg giver venstre...
- Hvordan er det dog sket? - En lettere forstuvning.
Min mand er faldet af hesten.
Jeg troede, at baronen var en glimrende rytter.
- Vi bliver jo alle ældre. - Så sandt, fru baronesse.
Vi må passe på vore mænd. Det er vores kald.
Hvorfor fortælle den tåbelige kone det?
Jeg falder sgu ikke af nogen hest.
Skulle jeg have betroet hende, at du snublede over en gris?
Goddag, fru Skjern, og tak for sidst.
Goddag, selv tak.
- Er det..? - Ikke noget.
Jeg serverer historien ved middagen på torsdag.
- Det glæder vi os til. - Også til.
Har baronen været ude i åben kamp?
Jeg har gået Dem i bedene mellem os sagt.
De skal hilse på professor Nyborg.
Han leder os alle i fordærv.
- Skal dét forestille Fernando? - Det er en fransk politiker.
Han ligner en Møhge.
Og han dér er Fernando op ad dage.
Det er jo vores flinke maler.
Det er for overvældende for mor. Vi må vist...
- Vi ses, tante Møhge. - Tak, hvornår?
Er dét Deres hustru?
Det er én af mine utallige kvinder.
Undskyld mig.
- Nå, dér er du. - Jeg tog mor med.
Emanuel...
Er det ikke maler Hansen?
Jo, hele selskabet er lige så mærkeligt som malerierne.
Tag for dig af retterne.
Hva', Fede, er du også blevet kunst-interesseret?
Er der noget at skylle efter med?
Man ser, det er den franske skole.
Fruen i den franske kjole?
Du må nære stor tillid til, at sekretæren vinder i lotteriet.
Han får 5.000 kr. for sådan ét.
- Folk er godt tossede. - Hvorfor det?
Ingen her kan betale 5.000 kr. for et billede?
Det skal du ikke sige.
Det rene humbug.
Må jeg bede om Agnes Slott-Møller.
- De kan finde mig ved buffeten. - Det kan man efterhånden altid.
Viggo, videre... Der er også buffet.
Ja, ja.
Sådan ét kan jeg også lave.
Så prøv.
Jeg fægter med åben pande. Det er det rene humbug!
Oberst Hachel... De taler til kunstneren.
Det er professor Nyborg.
- Nå, ser professorer nu sådan ud? - De er i krigshumør...
Nu er hun kommet.
- Hvem? - Din elev.
Så befri mig for det der rædselsfulde menneske.
Er der noget, jeg kan gøre?
Min yndlings-elev... Et møde med fortiden.
- Ser jeg så gammel ud? - Nej, endnu smukkere.
- Det er min mand. - Hans Christian Varnæs.
Nyborg.
Din mand lokker vi ned til buffeten.
Vi skal se mine billeder og bagefter dine.
Vi skal også se de andre billeder.
Hvis fruen ser mig?
Hun er alt for optaget...Kom.
Må det være mig tilladt, smukke dame, -
- at stille Dem under min garnisons beskyttelse?
Ham dér er en slyngel. Bare kom til mig.
Jeg har altid drømt om at have hæren i ryggen.
- Hvis jeg må låne Deres kavaler. - Med fornøjelse.
Jeg er straks ved Deres side.
Frels mig. Jeg har fodfolket i hælene.
- Så går vi. - Jeg trænger til champagne.
Nå, nu kan du heller ikke være hjemme til tiden.
Fruen er der endnu.
- Er bankdirektøren kommet hjem? - Ja, og gået.
- Men de andre sidder deroppe. - Hvem?
Overretssagføreren og fru Graa.
- Det er så forstyrret! - Hvad er der sket?
De har været i kælderen efter champagne.
Og jeg efter is..! Hun går på bare tæer.
Og børnene er rendt over til d e m.
Nu skal vi tænke.
Ellers bliver aftenen festlig som i missionshuset derhjemme.
Vi går i seng.
- Jeg vil have det morsomt. - Vi kom i seng kl. 5.
Jeg sov skønhedssøvn, mens du spillede kort.
I baronens soveværelse.
Kunne du ikke have lagt dig i vores?
Ernst ville prøve baronens seng.
- I al uskyldighed... - Med dig?
Først sov vi så dejligt, og så fandt vi på det med grisen.
Ingen har sovet i al uskyldighed med Ernst.
Vi lå under et kæmpe gevir.
Kan du set det for dig, Pusling?
Lad være med at kalde mig Pusling her i huset.
Jeg kan sige det med stumt p.
Usling!
Det skal du få betalt.
- Jeg myrder dig. - Det tør du ikke, din feje...
Fister!
- Av. - Gitte, undskyld.
Modbydelige Pusling!
Hva' satan.
Hm...
Av, for satan.
Her er nok nogen, der hygger sig.
Vi lader bare, som om vi er hjemme.
- Hvor er Maude? - Hun kigger stadig på billeder.
Nu skal jeg.
Tom...Det var synd.
Skal vi ikke hente en ny flaske?
- Jeg kan da ringe på Agnes. - Nu skal vi have det hyggeligt.
Kom herhen.
Nu vil jeg sidde mellem to brødre og ønske...
..at vi aldrig må mangle champagne.
- Skal jeg ikke hente Deres sko? - Nej, jeg drikker af glasset.
- Kom her, Pusling. - Pusling, ja.
Hvis I er flinke, så skal jeg måske vise jer, -
- hvor oberst Hachel kneb mig.
- Sagde de noget om middagen? - Ikke et ord.
De talte om obersten... Hør, hvordan de griner.
Hvad siger bankdirektøren?
Han er også gået over i sofaen til hende.
Sikke et syn.
- Skal jeg spørge om middagen? - Det gør jeg selv.
Jeg synes bedre og bedre om provinsen.
Kom så.
- Dér har vi Laura. - Korsbæks Escoffier.
Det var om middagen...
Kan det ikke vente, til fruen kommer?
Det må det vel så.
Hvorfor var det ikke mig, der arvede Laura?
Hvor længe har De været her, Laura?
Jeg var 7 år hos den gamle frue.
Og med bankdirektøren... Det bliver 17 år i alt.
Så må det være din tur, Jørgen.
Du har haft hende i 10 år, Hans Christian!
Alt kan du tage... Undtagen Laura.
- Spil om hende. - Ligesom vi spillede om legetøjet!
- Hvad spillede I? - Ludo.
Send straks bud efter Agnes.
Ludo...
Hvis det skal være sådan, når fruen ikke er hjemme...
- Er børnene kommet hjem? - Næ...
Hvem skal så spille ludo?
Brødrene Varnæs skal spille om Laura.
- Hvis nu Maude kommer hjem? - Så spiller vi alle fire.
- Har I fået mad? - Det er længe siden.
- Hvad laver de? - Spiller ludo.
- Om Laura. - Kom.
Far, slå en 6'er.
- Slå en 6'er, slå en 6'er. - 5'er.
5'er, 5'er.
- Øv! - Han skal bare have en 4'er.
- Hov, knægt. - Bare lidt mere.
Ikke tale om.
Herregud, han fik kun to dråber. Værsgo.
En 4'er får han ikke.
Han har vundet, han har vundet!
- Hvad er det, I laver? - Vi spiller ludo.
- Om Laura. - Her ser du den evige taber.
- Har du ikke Ernst med? - Han skulle til borgmesteren.
Vil I sige til Laura, at vi skal spise.
- Laura, far vandt dig i ludo! - Nå ja, af to onder.
Man skulle tro, Messias var kommet til Korsbæk.
Ingeborg dog.
De skriver spalte op og ned om Ernst Nyborg.
Han skal takket være anonym giver male et portræt af borgmesteren.
Ja.
Hvem har 5.000 kr. til dét i disse tider?
- Mads, det er da ikke dig? - Jo.
Men det skal du ikke fortælle.
- Er der ingen, der véd det? - Jo, borgmesteren.
Nu kan du selv se, hvad det er blevet til.
Agnes kommer med te.
Te?
Ja, det er ingen blevet syg af.
- Vil du have sherry? - Nej, kaffe.
En hel spandfuld... Til at skylle det her ned med.
Så tager jeg også kaffe.
Jeg får alligevel te, når sykredsen kommer.
Sykredsen?
Vi syr for Borgerforeningens basar hver onsdag.
- Fruen ringede? - Vi vil hellere have kaffe.
Og en cognac, for...
Aldrig har jeg set mage til lort!
Sykreds! Dame-slabberas! Frue mig her, frue mig der.
Provins-hul.
- Jeg skulle aldrig have vist dem. - Gu' skulle du så.
Maude, du havde talent. Dengang...
- Det sagde du aldrig noget om. - Hvorfor tror du?
Ja, jeg ville sgu det hele.
- Og så ender du med det her. - Så holder jeg op.
Du skal til at begynde. Det ordner jeg...
- Du er her jo ikke. - Jeg bliver her to måneder.
- Jeg skal male borgmesteren. - Det så jeg godt.
Indimellem skal du lære at glemme alt det her.
- Når jeg er færdig med dig... - Hvad så?
Så har du fundet ud af en masse.
- Skulle fruen også have cognac? - Jo, tak.
Var fruen der endnu?
Hun sad der lige så fornøjet og skulle have cognac.
Konsulinden tror, at det er dig, Viggo.
- Der hvad? - Der er den anonyme velgører.
Hva'?
Ham, der vil betale et billede af borgmesteren.
Hvor har hun det fra?
Hun sagde, at det kun var dig, konsulen og Skjern, -
- der kunne tillade sig det.
Konsulen var det ikke, og Skjern er ikke så tosset.
Men jeg er idiot?
Jeg lukker munden på den kælling.
Men Varnæs?
Nej, for han har bestilt en pels til sin kone.
Den anonyme velgører er nok borgmesteren selv.
Hvorfor skulle han dog dét, Viggo?
Ellers kom han vanskeligt op at hænge.
Det forfængelige, gamle fjols.
Gud, Viggo, som du kan regne alting ud.
Vil De meddele personalet, -
- at vi gerne vil se alle til smørrebrød på mandag?
Mange tak, hr. Skjern.
Det er også personalets skyld, vi står over for en stor udvidelse.
- Det er smukt af Dem, hr. Skjern. - Også klogt, hr. Vinter.
Jeg siger det til Dem, fordi jeg har planer med Dem.
Om at gøre Dem til leder i større stil end her.
Vi kan jo begynde med at kalde Dem disponent.
De vil få 400 kr. om måneden.
- Det havde jeg aldrig drømt om. - Det må De ikke sige.
De må gerne have store drømme hele tiden.
De har evnen til at vælge rigtigt.
Det opdagede jeg, da De valgte at arbejde for mig.
Det har De levet op til.
Jeg har altid været glad for at arbejde her, hvor der skete noget.
- Må jeg give Dem et råd? - Endelig, hr. Skjern.
- Er De forlovet? - Jeg går med en ung dame.
Ja, det har vi bemærket.
Lad være med at gifte Dem nu, selv om De har råd.
- De er jo kun..? - 25 år.
Vent, hr. Vinter.
Måske er det ikke den kone, De skal have.
- Det siger min mor også. - De har en klog mor.
Engang vil De sikkert give hende og mig ret.
Det er vigtigt, at man vælger den rigtige.
- Jeg véd, hvad jeg taler om. - Det er hele personalet klar over.
Tak.
Hvad skal vi dog deroppe, Ernst? Mine sko...Jeg forvrider ankelen.
Tag ordentlige sko på.
- Hvad skal vi deroppe? - Jeg skal vise dig farverne.
Jeg kender da skoven.
Du tror, den er grøn. Har du set derovre?
Her så vi Gitte med Jørgen. Jeg er ikke kommet her siden.
Det syn kan da ikke have været så afskrækkende?
- Gitte er dejlig. - Men Jørgen var gift.
- Jørgen klodser i det. - Er det ikke Gittes skyld?
Du kan ikke gøre Gitte ansvarlig for noget.
Hun er som en karrusel.
Ingen skal regne med alle turene. Det er dét, Jørgen gør.
Jeg kan ikke lide, du siger den slags.
Du skal lære at se livet, som det er.
Det er et led i din opdragelse.
Er det ikke lidt sent?
Det er dét, vi er ved at finde ud af.
Hr. Vinter...Åh, undskyld.
Det er repræsentant Billing fra hofbuntmager Palm.
Har De noget godt med?
Hr. Vinter og jeg er enedes om en leverance af kraver.
- Af kanin, lam og persianer. - Nertz og ræve.
- Og pelse? - Hr. Vinter er forsigtig.
Hr. Vinter har fotografier af vores kollektion.
Der er for enhver pengepung.
- Undskyld. - Der er én, De skal se.
En breitschwanz med chinchilla.
Den spadserer allerede her i Korsbæk.
- På hvem dog? - En bankdirektør Far...
- Varnæs. - Ja, det hed han.
Han har købt den til sin frue.
Men den slags sælges sjældent til provinsen.
- Kan De levere én til? - Selvfølgelig, hr. Skjern.
Så går vi.
- Er der noget i vejen? - Jeg vil ikke med i biffen.
- Er du syg? - Nej.
Du har aftalt, at Gudrun skal med.
Ham Gudrun går med, kommer også.
Gudrun er pige hos dem derovre. Dem mænger vi os ikke med.
- Vi..? - Herren og fruen.
Hvad rager det dig?
Børnene, ja...Men de voksne kommer ikke sammen.
Kommer bankdirektøren og fruen sammen med dig?
Nej...
Har direktøren og fruen noget til fælles med dig og Laura?
- Vi bor i samme hus. - Men ikke i samme værelser.
I spiser ikke sammen... Tjener ikke samme penge, vel?
Det er sgu Gudrun og dig, der skal holde sammen.
I har noget til fælles... Noget I kan lave om.
Jeg ved ikke, hvad det skulle være.
Nej, ikke så længe du henter din visdom fra overklassen.
Eller lytter til Laura, der er fortabt.
Hvad er hun?
Hun vil altid være slave, men du...
Mig? Jamen vi skal jo giftes, Lauritz?
Ja, når jeg får proppet mere ind i det lille hoved.
Kosmorama begynder om 10 minutter.
En dejlig middag.
Der er ingen, der steger flæskesteg som Katrine.
Uhm, mormors æblekage.
- Opvasken... - Der kommer en kone.
En kone..?
- Nu bliver hun også storladen. - Det er en særlig festdag.
Er der sket noget?
I dag er det 5 år siden, Larsen kom med Daniel og Mads.
At vi kunne glemme det, Mads.
Far har ikke andet end sit byggeri i hovedet.
Så det tror du ikke?
Kan I to hente kassen i soveværelset?
Værsgo, Katrine. Det er for natlogi dengang.
Et guldur...
Du er ikke ked af det.
For at ligge på Larsens divan et par nætter...
Nu lejer hun den vel ud!
Må jeg se, mor?
Mads dog...
Du skal også have en lille pakke.
- Hvad er det? - Lad os se.
Se, en pels!
En pels..? Hvad skal jeg dog med den?
Prøv den, mor.
- Mig og en pels... - Prøv den.
Hvornår skal jeg dog bruge sådan én?
Til afsløringen af borgmesterens portræt.
Hvor er du smuk, mor.
Synes du? Den er alt for fin.
Ja, mor er smuk.
Hold op... Jeg lægger den lidt.
Mor er også smuk uden pels.
Din bror havde også været velkommen.
Han spiller jo kammermusik om fredagen.
Får den mand aldrig taget sig sammen til at gifte sig?
Det må være hans sag, om han vil gifte sig.
- Eller være til grin. - Tak, Mads.
Så er den lige til Borgerforeningens basar.
Så må De finde en anden violin.
Blev du ikke balloteret ind denne gang?
Næh, din svogers fløj er i flertal.
- Skal jeg..? - Ikke tale om.
Både banken og jeg lever fortræffeligt uden Borgerforeningen.
Der er andre ting, jeg kunne ønske mig mere.
- Og det er? - Det ved du godt.
Deres søster har det godt for tiden.
Ja, hun har ikke tid til at ligge i sengen.
Hvordan mon det går, når borgmesteren er malet færdig?
Skal vi ikke have te, Kristen?
Vores vært er faldet i staver.
Undskyld...åh...
Jeg beundrede bare udsigten til konkurrenten.
De har set galt, hr. Schwann.
Nej, det er ikke første gang, jeg har mødt dem.
Hvornår har De set Deres niece sidst?
Jamen bankdirektøren? Og så meget ældre...
Det har vi jo set før.
Med hr. Arnesen... Og hvem gik det ud over? Mig.
Men Ulla er så fornuftig...
Det er Deres pligt at tale med hende.
Ja, jo.
Åh, ja.
Værsgo.
Nu gik alt lige så godt.
Arnold er blevet så flink og dygtig.
Penge og titel har han fået.
Men at en ung mand, der er uddannet i Damernes Magasin, -
- vil arbejde for de mennesker!
Arnold ser på egen lejlighed i det ny byggeri.
Så gifter han sig nok med det lille, næsvise pigebarn.
Det er jo netop det, jeg er så bange for.
- Godnat. - Går du ikke med op?
Nej, jeg har noget, jeg skal ordne i forretningen.
Det skal du altid...nu.
Jeg er jo Skjerns højre hånd.
- Hvorfor gifter vi os ikke? - Nej, jeg er for ung.
Vi har gået sammen i 2 år. Du er 25.
- Det er for tidligt. - Min mor var 18 og far 21.
Min søster på 23 har en mand og en unge på 4.
- Dér kan du selv se. - Hvad?
- Hvordan de har det. - Arnold...
Nu gifter Arnold sig vel, når han har fået råd?
Nej, han er klogere.
- Har du lært ham det? - Jeg har rådet ham.
Du råder for tiden... Jeg mener Kristen.
Desværre ikke med samme udmærkede virkning.
Du ser flot ud.
Du ser på mig, som om det var mig, der skulle afsløres.
- Nå, vi går vel? - Ja, hvis du ikke vil køre.
Nej, den smule vej.
- De skal nok på Rådhuset. - Så De den pels?
Når skidt kommer til ære.
- Hvad nu..? - Det k a n man simpelthen ikke.
- Er receptionen forbi? - Nej.
Send den retur.
Fru Varnæs, skulle De ikke..?
Jeg går op.
Fruen har ellers lagtsig.
Jeg haler hende ud af sengen, hvis hun ikke er her inden 10 minutter.
Ja, så siger jeg det.
- Hvor skulle Jørgen hen? - Ud på Fedet.
- Måske kan han sælge det. - Hvorfor det?
Fordi jeg ikke orker at bo på Korsbæk Fed.
Hellere en hytte i Schweiz. Dér bor alle.
Også jeg.
Du..?
Er du blevet så kedelig?
Hvor har du købt hytte?
Ved Burgenstock.
Tager du din kone med derned?
Nej... Børnene skal i skole.
Og så skal de være trekantede, sådan noget pjat.
- Var det mosel, de ville have? - Ja.
- Skal fruen ikke have te? - Næh.
Hun griner med professoren og hende fru Graa.
Det sagde jeg også til bankdirektøren.
Pelsen tager jeg aldrig på igen.
- Godt, du ikke er ved militæret. - Hvorfor det?
Dér går alle ens klædt...Konen i den anden pels var nydelig.
- Synes du virkelig? - De er lækre.
En skam, at Jørgen tabte, da de spillede om Laura.
- Hvis jeg må sige min mening... - Om hvad?
Om pelsen...
I den situation skal man finde på noget underholdende.
Jeg var engang til middag hos general Krog.
Da kom der en kone i en kjole mage til min.
- Hun blev helt vild. - Der kan du se.
Så gled jeg ind i generalens sovegemak.
Trak af kjolen og tog hans feltuniform på.
Så spiste jeg middag i den.
Hvad med din kjole?
Hva'? Det ved jeg ikke...
Nå, jeg skal møde Jørgen.
Bliver I i byen?
Ikke hvis han er blevet af med jordegodset.
- Hvilket jordegods? - Noget ude på Fedet.
Fedet..?
- Det kan han da ikke sælge? - Lad Jørgen om det.
Maude...
Jeg bliver i Korsbæk i nat. Gå med tilbage til hotellet...
Lad os spise middag og se, hvad der skal ske.
- Med hvad? - Med dig.
Så du ikke synker helt ned i det her hul.
Her bor jeg jo.
Giv fanden i det her for en tid.
Se en pige som Gitte...
Jeg kan ikke klare det, Ernst...
- Jeg skal øve mig. - Åh ja.
Farvel, Ernst.
Du vidste, hun havde en pels magen til.
- Var det så galt? - Nej, men klodset.
- Hvorfor blev du ikke? - Det var jeg ikke i humør til.
For hende betød det noget, men ikke for mig.
Arnold har sendt den retur.
Det var en gave.
Vil du også sælge Fedet til Skjold Hansen?
Min halvdel, ja.
Jeg har brug for pengene.
- Ja, til en hytte i Schweiz. - Hvor ved du det fra?
- Maude havde talt med Gitte. - Der erpanik i familien, hva'?
- Det er ikke bare hytten. - Hvad er det så?
Klient-kontoen, du gamle.
Men det skal du ikke plage damerne med.
- Hvor meget? - Det er kun forbigående.
Hvor meget?
Ca. 25.000.
Jeg skal prøve, om jeg kan skaffe dem.
Mod at du giver mig sikkerhed i Fedet.
Det er måske en midlertidig løsning.
Jeg skal ellers ud til Skjold Hansen til middag.
Bare du ikke sælger ham noget, så god fornøjelse.
I lige måde, du.
Er der noget, jeg kan gøre for dig?
Ja.
Hos Skjold Hansen til middag? Nej, Jørgen.
- De venter os. - Tag du derud.
- Vi kan få brug for ham senere. - Du! Ikke jeg.
- Du er inviteret med, Gitte. - Sig, at jeg har hængt mig.
- Hvad vil du så? - Jeg finder nok på noget.
- Du kan tage hen til Maude. - Ja, måske.
- De spiser klokken halv seks. - Det lyder rædselsfuldt.
- Hvad er du nervøs for? - Hvis der kommer nogen.
- Skal jeg låse døren? - Kan vi ikke tage bankens bil?
Hvis min kone ringer?
- Hvad vil du med mig? - Det ved du da.
Alt for godt, er jeg bange for.
Vi tager bilen. Jeg skal bare ringe først.
Hos bankdirektør Varnæs. Ja, et øjeblik.
Bankdirektøren er i telefonen.
Maude, det trækker ud.
Ja, jeg taler med Jørgen.
Nej, du behøver ikke vente.
Jeg skal nok hilse, ja.
Var det mig, du skulle hilse?
Nej.
Laura spørger, om herren kommer til middag?
Det ved jeg ikke.
Fru Varnæs, det med pelsen...
Gudrun siger, at fru Skjerns er sendt retur.
Hvad taler De om, Agnes?
- Fruen skal ikke være ked af sin. - Det er godt, Agnes.
Sig til Laura, at jeg spiser ude.
- Fru bankdirektør Varnæs. - Professor Nyborg?
Professoren har næsten lige rejst sig fra det bord.
- Åh, han har spist. - Professoren er på sit værelse.
- Nr. 6. - Tak.
Kom bare ind.
Ernst er i bad.
Hvad gør du her?
Trøster Ernst... Luk døren, det trækker.
Luk døren... Det trækker.
Hans Christian?
Hans Christian!
Hans Christian...
- Åh, Hans Christian. - Hvad er der, Maude?
Jeg tror, vi er de sidste ordentlige mennesker i hele verden.